Ружа Велчева
Спомен от Родопите

chitanka.info

„Руфинка болна легнала

на високана планина,

никой до нея нимеше,

сал една стара майчица…“

Родопска народна песен

Юлската нощ трополи

по калдаръма навън,

топла и дъхава.

Далече звъни

изгубен чан —

търси път в тъмнината.

Луната-пастирка

приюти стадата-звезди,

във родопските пазви…

До мен

гайдата плаче,

нарича, разказва.

Плаче гайдата —

На връх планината

Руфинка умира сама…

Мурите свеждат

скръбно глави,

младостта й оплакват.

Плаче гайдата,

акордеонът след нея

въздиша…

Сам не може човек

тази песен

да понесе!…

До мен са приятелите.

Лицата им светят —

фрески от пламък,

думи филигранни,

орфически,

светлина…

Пеят, пият, плачат,

Руфинка сирота

оплакват…

Обгръща ни

вселенска,

библейска самота.

Плаче гайдата,

отеква

в сърцата ни.

През сълзи пеем,

благославяме Родопа,

тази езическа, магическа планина…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.